Chipset?
- Chipset? - Jag är här!
Här kommer jag! Jag är hungrig!
Jag vill ha Chipset! Gissa vem som är hemma.
- Jag såg hur du såg på henne. - Bland alla författare. Vi pratade.
- Jag kan skilja på prat och flört. - Jag flörtade inte. Du var full.
- När man har svikits en gång... - En gång, Tricia, för sju år sen.
En gång räcker för mig.
Pappa!
- Pappa! - Det är okej... Chipset.
Pappa!
Problemet nu är att du nu upplever en bipolär psykos-
- orsakad av olyckan: Hjärnskadan, förlusten av din fru.
Det som oroar mig är anfallen. De tyder på nåt mycket allvarligare.
Om du inte provar behandling så får du mycket värre besvär.
- Som vad då? - Psykotiska sammanbrott.
Jag rekommenderar starkt att du läggs in på St Francis.
Jag känner läkarna där och tycker att du ska behandlas ett par veckor.
Kanske till och med några månader.
Ett mentalsjukhus? Kom igen.
Nej, jag har en dotter att fostra.
Just därför måste du göra det. För att du har en dotter att fostra.
Det är fortfarande din favorit, va?
Katie...
- Jag måste åka bort. - Va?
- Bara ett litet tag. - Hur länge?
Jag vet inte, bara ett tag.
Jag vill följa med.
Inte den här gången, gumman. Vet du...
Olyckan gjorde mig lite sjuk och jag måste bli frisk.
Jag måste bli starkare för att ta hand om dig.
Det gör du ju.
Inte som jag måste, gumman. Okej?
Du får bo hos moster Elizabeth-
- morbror William och dina kusiner i Westchester.
Men jag vill inte att du ska åka!
När jag kommer tillbaka så blir det för gott, för alltid.
Det ordnar sig.
- Hej. - Hej, gumman. - Jake. - Hej!
Vi är så glada att du ska bo hos oss.
Säg hej då.
- Jag måste åka nu. - Nej!
Jag kommer tillbaka så fort jag kan.
Du är min Chipset. Du och ingen annan, okej?
Jag älskar dig så mycket.
- Okej, okej... - Han kommer tillbaka igen.
Jag älskar dig, Katie!
- Pappa! - Kör nu. Snälla, kör.
7 MÅNADER SENARE
Jake, det är dags.
Jag är stolt över dig, Jake. Behöver du nåt så vet du var vi är.
Nu får vi ut dig härifrån.
- Hej då, Jake. Lycka till. - Tack.
- Du ser bra ut. - Elchocker gör mig gott.
Bara de inte har kortslutit nånting. Du har ett Nobelpris i ditt huvud.
Sanna mina ord. Om Bellow kan få det, så kan du.
Tack för pressen. Jag har varit ute i fem minuter.
Jag har ansträngt mig... Nej, det var ett rent nöje för mig.
Jag har träffat henne minst en gång i månaden.
Ibland ännu oftare. Du kommer att bli helt paff.
- Ska du träffa Katie sen? - Ja.
- Är du nervös? - Varför bli nervös för min dotter?
- Vill du att jag ska följa med? - Du är en fullservice-agent.
- Jag är en vän. - Vi klarar oss.
- Säkert? - Ja. Tack för att du hämtade mig.
- Tack för skjutsen. - Sköt om dig!
- Pappa! - Chipset!
- Jag har saknat dig! - Och jag dig. Nu är jag tillbaka.
Jo, men jag väntade jättelänge. Är du här för gott nu?
För alltid och för evigt.
- Jag älskar dig! - Välkommen tillbaka.
- Jag har kaffe och kaka här inne. - Dricker du kaffe?
- Nej. - Vad bra.
- Men du äter kaka? - Ja.
- Okej, då äter vi dessert! - Välkommen tillbaka, Jake.
- Hur är det med juridiken? - Det är alltid bra.
Hon blir allt bättre i skolan. Vi är hemskt stolta över henne.
- Dottie. - Ja, frun?
- Tar du med Katie till hennes rum? - Varför?
- Vi ska bara prata lite med pappa. - Det är okej.
Pojkar! Inte inomhus. Gå upp till era rum.
- Vad ville ni? - Borta i nästan ett år.
Sju månader. Hör ni, jag vill tacka er båda-
- för att ni passade Katie. Hon ser ut att må toppen.
- Jag är obeskrivligt tacksam. - Vi har ett tryggt, lyckligt hem.
- Det är väl ovant att komma hem. - Jag har saknat henne nåt hemskt.
Jaså? Har du saknat Patricia?
Att komma hem löser inte det.
Visste du att vi skulle äta lunch samma dag som hon begravdes?
För att diskutera det som skilde oss åt.
- Elizabeth... - Jag tänker på det varenda dag, Jake.
Hon var min enda syster och jag fick aldrig chansen...
Elizabeth!
Vi vill ge dig ett förslag, Jake. Lyssna bara på mig.
Låt Katie stanna här i natt. Du kan komma i ordning, vänja dig.
- Om en vecka kan Kattie bo hos dig. - Det behövs inte.
- Det är inget besvär för oss. - Vi klarar oss.
- Vi tycker om att ha Katie här. - Vi måste åka nu. - Katie?
- Vi vill adoptera Katie! - Va?
Elizabeth, för tusan! - Jag vill inte att barnen hör det.
- Vad menar du? - Jag avskyr att dölja våra avsikter.
Katie trivs här och älskar Andrew och Michael. Du ska se hur...
- Katie är min dotter. - Jo, men vi trivs bra ihop.
Efter ett år på St Francis har du väl nästan slut på pengar.
Du får träffa henne när du vill. Nu kan du koncentrera dig på...
- Katie! Vi åker nu! - Jake.
Chipset?
- Jag trodde att vi övade på det här. - Han hade ihjäl min syster, inte din.
- Säg "tack". - Tack. Hej då.
Gumman, jag älskar dig. Hej då!
25 ÅR SENARE
- Katie, vänta! Vad händer? - Jag pluggar.
Tänk att du tar examen i psykologi och ska lyssna på folks problem.
- Jag gillar att hjälpa människor. - Hjälp mig. Jag är ensam som fan.
- Hur kan jag hjälpa dig, Evan? - Vi kan gå ut på en dejt nån gång.
- Du är självsäker, va? - Är jag? Jag tror det.
Vill du dejta eller knulla mig? För bägge är helt okej med mig.
Vart tog självsäkerheten vägen?
- Får jag träffa dig igen? - Jösses...
Varför gjorde du det om du inte vill ses igen?
Jag hann inte träna i dag.
Vi ses, Evan.
- Hej, Mariah. - Sköter du dig?
- Jag försöker. - Okej.
Vi har fått hit ett nytt fall. En tolvårig flicka.
Lucy Carter. Hennes pappa dog när hon var spädbarn. Drogöverdos.
Mamman var hora, mördad för ett år sen.
- Var bor flickan? - Hos fosterföräldrar på 133rd.
Hon har inte sagt ett ord sen mammans begravning.
Har hon inte pratat på ett år? Hur var hennes tal innan då?
Normalt.
- Nåt fysiologiskt? - Nej. Jag tänkte att du ville ha det.
- Definitivt. - Bra.
Vilken är din favorit? Du kan bara peka.
Jag gillar katten. Fast det är bara jag.
Lucy, jag vet att du är rädd.
Men du är på en jättesäker plats. Okej?
Och jag är här och hjälper dig. Det lovar jag dig.
Jag...
...älskar inte. - Men du har älskat?
- För länge sen, en gång. - Så du vet att du kan älska?
Det finns inget här inne.
Det är som en sinad brunn. Det är... bara torrt och sterilt.
Är det därför du ligger med alla dessa karlar?
- Nej. - Vad vill du då?
- Jag vill inget. - Det måste du, du fortsätter ju.
- Känner du dig glad, vacker av det? - Nej.
- Vad då? - Det får mig att känna mig...
Det får mig att känna... något. För oftast känner jag ingenting.
Och det är män som du inte ens gillar.
Just det.
- Om du möter en man du gillar då? - Jag vet inte.
Jag får väl honom att ångra att han överhuvudtaget såg mig.
Hej. Hur är det? Vad heter du?
- Katie. - Jag heter Brian.
- Trevligt. Pluggar du här? - Ja.
- Vad pluggar du? - Psykologi.
Min kompis där borta läser psykologi.
Jag gick en introduktionskurs och jag älskar den skiten...
Dricker du öl? Får jag bjuda på en? Jag bjuder dig på en öl.
Kan vi få två öl? En till mig och en till Katie här. Tack.
Jaha... Tre öl redan, Katie?
- Du måste ha matte som huvudämne. - Den var bra, den var bra.
Vem är du, Katie?
Ja du, Brian, jag har väldigt självdestruktiva tendenser.
- William. - Hej, Tim.
- Jake. - Whisky, ren. - Det ska bli, herrn.
Elizabeth kan vara besvärlig. Inget vet det bättre än jag.
För mindre än två år sen miste hon sin syster. De stod varann jättenära.
- Tricia hatade Elizabeth. - Systrar säger saker ibland.
Hon sa att hon var kontrollerande, egoistisk, kritisk.
Okej, vi är båda rätt smarta män, så låt oss...
Du sa nej till vårt förslag och jag drar inte upp det igen.
Men skälet till att jag bad dig komma hit i dag är... - Tack.
På Worthington sa de att du ska ta Katie ur skolan. Det är ett misstag.
- Det är landets bästa flickskola. - Jag har helt enkelt inte råd.
Snälla, vi betalar gärna. Du får aldrig se en räkning.
- Det är det minsta vi kan göra. - Ni har gjort tillräckligt redan.
Allmänna skolor är rena djungeln. Ska Katie lida?
- Jag löser det. - Allmän eller privat är alternativen.
Mår du bra? Jag menar...
Vet du hur svårt det är att få in barn på bra privatskolor?
Alla som söker är rika och har kontakter och går bakvägen.
Jag löser det. Låt mig få bjuda dig på ett glas. Jag tänker inte...
Jag tänker inte gruppuppfostra min dotter.
FÄDER & DÖTTRAR
Gillar du min cykel? Jag hade en rosa cykel när jag var liten.
Vet du hur man cyklar? Kan du cykla?
Har dina kompisar cyklar?
Om du vill så kan jag en dag lära dig att cykla.
Vi kan gå till parken endera dan.
Det kunde vara roligt.
- Hur går det? Pratar Lucy? - Det är en process.
Hon pratar inte. Jag ger henne till dr Weinberg, en erfaren psykolog.
- Jag behöver bara mer tid. - Jag behöver skriva nåt i rapporten.
Det handlar inte om att imponera på myndigheten-
- som ger oss anslag i dessa spartider.
Vi ska hjälpa flickan som är så traumatiserad att hon inte pratar-
- och får ett miserabelt liv om vi inte anknyter till henne snart.
- Vi var svikit henne. - Vi har inte svikit henne.
Du är en mycket klok ung kvinna.
Du blir en duktig psykolog en dag.
- Men erkänn nederlaget, gå vidare. - Låt mig få ta med henne till parken.
- Jag tror att i en annan miljö... - Det är inte miljön, utan terapeuten.
Du vet att du inte får ta med henne härifrån. Men du har en vecka.
- Tack. - Katie? En vecka är en vecka!
- Jake! Hej. Roligt att se dig igen. - Tack för att du ville träffas.
Visst, visst, följ med in.
Jag vill återigen säga hur mycket vi beklagar Patricias död.
Det var en stor förlust för oss alla.
Tack.
- Hur är det med Katie? - Hon mår bra.
- Bodde hon hos sin moster? - Ja, men hon bor hos mig nu.
Bra.
Och jag vill verkligen att hon börjar på Copen igen.
Vi är mitt i skolåret. Är det klokt att ta henne från Worthington?
- Jag har redan gjort det. - Jaså? Jösses...
Du vet att vi gärna tar tillbaka Katie, men vi har helt fullt.
- Det ryms alltid en till. - Jag beklagar.
Lärarna då? Deras barn har ju förtur.
Ja...
Jag lär sistaårskursarna kreativt skrivande.
- Vi har inte råd. - En dollar per termin?
Jag uppskattar det verkligen.
Novellteknik, vi fokuserar på elevarbeten, läser mästarna.
Twain, Hemingway, Roth och kanske det som jag skriver nu.
- Vill du verkligen lära ut skrivande? - Jag vill ha in min dotter på Copen.
- Skriver du högskolerekommendationer? - För de elever som visar talang.
Då är "talang" generöst definierat.
Katie kan börja nästa vecka. Kan du börja nästa termin?
Det kan jag absolut.
Tack.
Vet du vilken min favoritgrej är? Det här - att följa dig till skolan.
Jag jobbar.
- Hallå? - Hej, Jake, det är Elizabeth.
Hej, Elizabeth.
Hej. Jag ringer för att bjuda hem dig och Katie på middag.
När kan du?
- Hur låter torsdag? - Nej, då har jag en författarpanel.
Lördag? Dottie gör köttfärslimpa, Katies favorit.
Vad roligt. Men på lördag ska vi till parken och hon blir så trött.
Jake, sluta tjafsa med mig.
Katie bodde hos oss i ett år.
Pojkarna saknar henne nåt hemskt, precis som William och jag.
- Kommer ni på middag eller inte? - Jag sa ja.
Men då så. Vi bestämmer en dag som funkar för dig.
Elizabeth, jag skriver just nu. Kan jag ringa upp dig sen? Tack.
Kom in.
- Hejsan. - Hejsan.
- Jag har en present till dig. - Men det behövs inte.
Du trodde väl inte att jag hela tiden på sjukhuset bara flätade korgar?
"Bittra tulpaner"?
Jag gillar titeln.
- Är den bra? - Det bästa jag har skrivit.
- Verkligen? - Säkert.
Din jävel.
- Jag har den såld före lunch. - Bra, för jag är pank.
Det är skönt att lämna kontoret och se ankorna göra det de nu gör.
I mitt nästa liv vill jag födas som anka.
Man kan flyga, man kan simma.
Man kan kvacka.
Det vore trevligt.
Hon satt där och höll min hand. Hon höll min hand.
- Var hände det här? - På mitt kontor.
- Men... hon pratade inte? - Nej.
Jag flyttar henne till dr Weinberg.
- Vi är på vippen. - Är det en vecka, en månad, ett år?
- Vi gör framsteg. - Jag beklagar, Katie.
- Det är inte rättvist. - Jo.
Säg till Lucy att tisdagens möte blir ert sista.
Och att i slutet av mötet så kommer dr Weinberg in och hälsar.
Vi är klara här.
Kan du ställa in den i hyllan? Tack.
Lucy, jag har haft några fantastiska månader med dig.
Det var ett nöje att lära känna dig-
- och att läsa och leka och rita och måla.
Jag sa till min vän och kollega Carla som är jättetrevlig hur kul vi har.
Hon vill också leka med dig.
Hon vill jättegärna träffa dig och kommer hit snart och säger hej.
Nästa gång du kommer ska du vara med henne i stället för mig.
Nej.
Jag vill vara kvar hos dig.
Pappa!
Hej! Hur är det? Jag har en jättegod nyhet.
- Pappa sålde en bok i dag. - Är det bra?
Skojar du? Det är världens bästa nyhet!
Det betyder att du kan få precis vilken leksak som helst.
Jag vill ha en rosa cykel med allt.
Då sticker vi och köper den! Den cykeln ska du få!
Håll balansen genom att titta framåt.
Så där ja. Det går jättebra.
Det är bara du. Det är bara du. Trampa fortare.
Så där ja. Håll uppe blicken. Se dig för. Min duktiga tjej!
Ja, hon kan! Hon kan!
Cykla, Katie.
Cykla fortare!
Cykla, Katie!
Min duktiga tjej.
- Vad skriver du? - Jag skriver en ny bok.
- Vad handlar den om? - Den handlar om dig.
Mig?
"Jag hade kallat henne Chipset så länge jag kunde minnas."
"Och jag visste inte varför."
- Vad tycker du? Är det bra? - Kan den handla om oss i stället?
- Om den kan handla om oss? - Ja.
Vet du, tjejen, du är ett geni.
Min dotter är ett geni!
Ja, visst kan den handla om oss.
Hej.
Normalt hade jag aldrig gått fram till en som du, men...
Jag har hört ett rykte.
- Vad då för rykte? - Att min litterära idol är din far.
- Jag vet inte om det är sant. - Så de ljög för mig?
- Vilka? - Kompisarna. Är du inte "Chipset"?
Förlåt.
Jag hör dig inte. Kan vi flytta?
Javisst. Vart?
Vad var det du gaggade om?
Jake Davis skrev min absoluta favoritbok "Fäder och döttrar".
En populär bok.
Ja, jag vet. Den har följt mig sen jag var liten.
Den förändrade bokstavligen mitt liv.
Hej. Jag heter Cameron.
Jag heter Katie.
- Katie? - Ja.
Som i "Kate Davis"?
Är du den riktiga Kate Davis?
Hur nära är boken det som verkligen hände?
- Det är mycket roligare i boken. - Okej.
Är det här din grej, att gå ut ensam, utan kompisar?
- Ja. - Ja?
Ibland föredrar jag att vara ensam. Det är mycket enklare.
Vad jobbar du med?
Jag jobbar som socialarbetare med barn som far illa.
- Wow. - Ja. Jag tycker om det.
- Hur försörjer du dig? - Jag är frilansjournalist.
Och jag har börjat på min första bok.
- Vad heter den? - Vill du verkligen veta det?
"Två är det perfekta antalet."
"Två är det perfekta antalet"? Är det en kärlekshistoria?
Ja. Ja, typ.
- Här bor jag. - Bor du här?
Det är jättefint. Perfekt för ett chips.
Du får aldrig se min lägenhet.
Inte för att du skulle det, inte för att det här var en dejt eller så.
Men...
Vad gör du i morgon?
- Hur så? - Så att vi kan fortsätta vårt samtal.
- Jag tänkte springa. - Jag kan springa.
- Vill du springa med mig? - Ja, det vill jag.
Okej.
- Hämta mig vid fyra. - Fyra? Okej.
Dröm sött.
Dröm sött du med, Cameron.
- Hej då. - Hej.
"Den stigande månen lockar det ungdomliga ögat."
"Hon stiger och skiner full av behag och hopp."
"Ja, tulpanerna är vackra. För stunden."
"Allt lever och dör, stiger och faller."
"Och älskar och lämnar."
Förboka "Bittra tulpaner" där nere.
Mr Davis har vänligt nog gått med på att signera sina gamla böcker-
- som vi för att underlätta för er har lagt fram. Tack ska ni ha.
Kerri. Med K.
K-E-R-R-I.
- K... - K-E-R-R-I.
Tack!
Skriv "till Nancy".
Jag behöver en minut. En minut bara.
Ursäkta.
Mr Davis, mår ni bra?
Mr Davis?
Ursäkta.
- Är det så här prinsessor dansar? - Ja, exakt som en prinsessa dansar.
Det är en vals. När du är lite äldre så ska jag lära dig att dansa vals.
Så om jag är prinsessa möter jag en prins en dag?
- Ja, absolut. - När?
Jag vet inte när. När tiden är den rätta.
- Vad kommer han att heta? - Han kommer att heta... prins något.
Jag vet inte vad han heter.
Han här skriver att om tio år så skriver alla på datorer.
Att skrivmaskinen snart är förlegad. Idiot.
Jake, några recensioner på "Bittra tulpaner" har kommit in.
Jaså? Dåligt?
"En bok så dålig att man undrar om Jake Davis någonsin har varit bra."
Oj.
- Hemskt. - Du har fått dålig kritik förut.
Men inte så här. Det här är ett angrepp på mig. Det är...
Nej. Det är... Det måste finnas andra, va?
Han förstod den inte.
"Så oförståelig att den kunde ha skrivits på arameiska."
"Eller ännu hellre inte alls."
Times då?
- Vem skrev den? - Colson.
Jag skrev inte baksidestexten till hans långnovell.
- Så nu hämnas han. - Knopf halverar första upplagan.
Men om boken börjar sälja... Marknadsföringen kapas säkert också.
Utan deras stöd är det kört.
Om de inte betalar annonser och ger mig en plattform kan jag inget göra.
Jag kämpade som fan. De struntar i vad du har gjort. De är räknenissar.
Det är bara recensioner. Jag bryr mig inte om recensioner.
Okej, vi ses.
En arm, två armar
Om du inte vill gå på moster Elizabeths födelsedagsfest-
- så slipper du.
- Jag vet, men jag vill gå. - Verkligen?
För vi kan göra nåt annat i stället. Precis vad du vill.
- Men, pappa, jag vill gå. - Verkligen?
- Kommer en muta att funka? - Nej.
- Du är jättefin. - Tack.
Katie!
Hej!
Äntligen! Jag har inte sett dig på så länge.
Se vem som är här!
- Jake. - William.
Tack för att ni kom.
Trist med din bok. Det måste vara hårt när kritikerna sågar dig så där.
Jag vet inte varför Gud uppfann kackerlackor och litteraturkritiker.
De hatade den aktivt. Hur kommer man över nåt sånt?
Man reser sig upp, borstar av sig och går vidare. Typ nåt sånt.
Tror du inte att jag märkte att du skakade när vi sågs sist?
Som om du skulle få ett anfall.
Jag stördes av att se dig brottas med impulser som du inte kan styra-
- trots den långa sjukhusvistelsen. Boken är beviset, Jake.
Du är inte redo för livet eller för att vara pappa.
Ge Katie till nån som kan ta hand om henne.
Att säga att du älskar henne och sen svika henne är hyckleri.
Inte så mycket vänsterhand.
Det var roligt.
För du ligger pyrt till nu.
Bra drag.
Har han inget hyfs?
NEUROLEPTIKUM
Pappa! Kan du läsa en bok för mig?
Ja, gumman. Jag kommer strax.
Fan, fan, fan, fan!
- Katie, din pappa är här. - Hej.
Förlåt, tåget blev stående på stationen. Nån drog i nödbromsen.
Ställ väckarklockan när du jobbar. Jag vill inte hämtas sist.
Chipset? Hör du...
Vi verkar ha ett väldigt grinigt barn här.
Vi ska försöka ta bort grinigheten ett lager i taget.
Okej. Ja, lite av girigheten är borta.
Jag ser fortfarande lite grinighet.
Kom igen. Vad händer? Jag är en rätt duktig doktor.
Okej. Jag håller i dig, okej?
Jag ger dig en rejäl knuff och släpper dig sen. Okej?
Cykla! Cykla, cykla!
Cykla, Lucy. Ja, cykla, Lucy!
Min duktiga tjej!
- Ja! - Ja.
Vill du veta vad som fick mig att satsa allt på att bli författare?
När jag var i Kenya vaknade jag en morgon-
- och hoppade ur bilen för att pissa och stod öga mot öga med ett lejon.
- Är det sant? - Ja. En lejonhane 4,5 m från mig.
Han stirrade rakt på mig och sa till mig att jag var hans.
- Vad gjorde du? - Inget, jag stelnade till.
Jag kunde inte röra mig.
Han stirrade på mig en stund till och gick sen rakt förbi mig.
Jag glömmer aldrig den stunden.
Då insåg jag att jag inte behövde nån plan B längre.
Inte dokumentärfilmare, inte veterinär, inte Harvard.
Jag ville bara göra det som jag alltid drömt om. Jag ville skriva.
Jag ville skriva som om varje sida var den sista sidan innan jag dog.
Jag vill lämna nåt efter mig.
Jag vill utmärka mig.
För förr eller senare, på ett eller annat sätt-
- kommer ett lejon att komma och ta oss alla.
Jag är så glad att han lät dig leva.
Ja, det är jag också.
Det är jag också.
- Kommer du och lägger dig? - Ja, om en stund.
Jag har nånting till dig.
Vad?
Vad är det här?
Det är originalet.
"Till Katie, mitt Chips."
"Som jag älskar mer än det sista talet."
- Katie, jag kan inte ta emot det. - Jag vill att du ska ha det.
Det är en lyckoamulett. Den är till dig.
Du kan inte ta mig! Nej, det kan du inte.
Jag cyklar på den här sidan. Nej, jag cyklar på den här sidan.
- Jag kan cykla snabbare än du. - Då tävlar vi.
Okej.
- Upp på bron! - Upp på bron.
Kom igen!
- Jag försöker... Pappa, vänta! - Kom igen, gumman.
Och upp på bron.
Jag klarade det!
Bra. Glöm inte att vi måste cykla runt i rondellen.
Hela vägen runt. Ett varv till.
Helt otroligt att jag har en dotter som har ketchup på en varmkorv.
- Tycker du inte om ketchup? - På hamburgare, på pommes.
- Men på varmkorv? Löjligt. - Jag är min egen person.
- Ja. Ja, det är du. - Har den äran!
- Tack. - Ska du önska dig nåt? - Ja.
- Okej! - Har den äran, Katie!
- Har den äran. - Jag älskar dig.
Wow. Kolla på de där tänderna.
Jag slår vad om att andra dinosaurier inte ville möta dem när det var käk.
Saknar du din mamma?
Jag med.
Du...
Du var den stora glädjen och det stora ljuset i mammas liv.
Precis som du är den stora glädjen och det stora ljuset i mitt liv.
- Jag saknar henne verkligen. - Klart att du gör.
Men vet du vad? Din mamma är överallt där du är.
Hon är här nu och vakar över oss.
Hon tittar ner, hon ler brett och hon är så stolt över dig.
Så stolt över dig. För hon ser-
- den kloka, omtänksamma och vackra lilla flicka som du är.
Gumman.
Ska du dö?
Inte på mycket, mycket länge. När jag är en gammal, gammal man.
- Hur gammal? - Ja du, antagligen runt... tusen.
Kanske en miljon om jag slutar äta varmkorv.
Pappa?
Jag ska bli en otroligt gammal man.
Du får eget hus och man och massa barn och hund och katt-
- och alla springer runt och sprutar ketchup på allt.
Lovar du?
- Jag lovar. - Lillfingersvär du?
Jag lillfingersvär.
- Jake Davis? - Ja.
Du är delgiven.
Jag blev chockad när Bob berättade.
En moster och morbror har aldrig krävt att få sin systerdotter-
- när hennes pappa inte bara lever, utan också är en känd författare.
Jon Wilton är landets bäste vårdnadsadvokat.
Jag är glad att han hjälper oss.
Ibland handlar det mer om sårade känslor-
- än en önskan att få vårdnaden.
Först måste du prata med William och försöka få honom att backa.
Om han vägrar?
Då begär vi att stämningen avvisas för att den helt saknar grund.
- Om inte det går? - Vi krossar dem i rätten.
- Jake. - Whisky, ren. - Det ska bli, herrn.
Jag börjar.
Jag vill att du ska veta att det inte är en vendetta mot dig.
Vi beskyller dig inte för det som hände Patricia och vi hämnas inte-
- för att du höll Katie från oss efter att vi tagit hand om henne i ett år.
Vi tänker bara på Katies välbefinnande.
Om du frågar henne så vill hon stanna hos mig.
Hon är åtta. Det godtas inte av rätten.
Det är ändå viktigt. Du är en förnuftig man, William.
Och du är pappa.
Jag vet att du innerst inne vet att det ni gör är fel.
Jag medger att jag blev arg när jag kom för att hämta Katie-
- och ni pratade om att adoptera henne ifrån mig.
Och på festen kanske jag överreagerade.
Du kanske överreagerade?
Jag är hemskt ledsen för det som hände på Elizabeths fest.
Du provocerade mig, men det rättfärdigar inte mitt agerande-
- och jag hade... välkomnat-
- om du och Elizabeth blev mer involverade i Katies liv.
Jag lämnade inte in stämningen för att få nåt att förhandla med.
- Du känner min advokat Jon Wilton. - En duktig och inte billig advokat.
Han sa att ni är chanslösa.
Och att de aldrig skiljer en dotter från hennes enda biologiska förälder.
Ni förlorar, så varför?
Du satt på psyket i ett år och det botade dig inte från dina psykoser.
36 människor såg dig angripa mig i mitt hem på en födelsedagsfest-
- för att jag inte gillade din bok.
Du sa till polisen att ni hade grälat häftigt och att du körde för fort-
- när din fru dog. Du åtalades inte för vårdslöshet-
- men så kommer domaren att se det.
Din senaste bok floppade och det sår tvivel om-
- huruvida du ens kan försörja Katie.
Och jag har en känsla av att dina pengar börjar ta slut.
Det får jag veta snart nog när jag begär ut din bokföring.
Jag har mer pengar än Gud. Om vi förlorar så överklagar vi.
Förlorar vi överklagandet så överklagar vi det.
Hur tror du att du klarar en långvarig process?
Du är en duktig advokat, William.
Jag försöker vara en duktig morbror.
Nej, det du försöker göra är att skilja en liten flicka-
- som redan sörjer sin döda mamma-
- från hennes pappa som hon älskar och som älskar henne.
Det är det du försöker göra.
Jag hoppas att det finns en särskild plats i helvetet för folk som gör så.
- Det där hände inte. Omöjligt. - Jo då.
Vi behöver sprit. Vill du ha en till?
- Ja tack. - Okej. Jag kommer tillbaka.
- Hej. Hur är det? - Bra.
- Du är vacker. - Tack.
- Du minns inte mig, va? - Jo.
Vad heter jag?
John. Vi träffades på Walker's Pub.
Typ för ett år sen. Minns du? Vi drack lite.
Bor du kvar med utsikt över parken?
- Ja. - Vi sticker dit.
Jag måste faktiskt berätta nåt. Nån sitter där och du måste...
- Du hade väl roligt? - Kan du gå? Han kommer snart.
Du är en tjej som gillar engångsligg.
- Är du det? - Kan du gå nu?
- Skit samma. Jag kan betala för det. - Jag ska hjälpa dig. Tack.
- Du är en slyna. Ta här, slyna. - Vad händer?
Hon gillar engångsligg.
Och i kväll är det din kväll. Så njut. För det gjorde jag.
Vem är han?
Jag knullade dig på ditt köksgolv. Du kunde gott komma ihåg mitt namn.
- Vill du ha 100? - Gå härifrån.
- Rör mig inte. - Gå härifrån! Stick!
Du trodde att du fick "Chipset", men du fick en hora.
Sluta med det där.
Jag älskar inte Chipset, utan dig, Katie.
Okej? Dig.
Ja du...
Det finns sätt som jag hittade på-
- för att klara av min livssituation-
- som jag vet inte är nyttiga. Jag vet att de inte är bra för mig.
Men det har hjälpt mig att fylla tomrummet.
Och jag skäms...
- Kom här, kom här. - Det är inte...
Kom här.
Allt det där ligger bakom dig nu. Eller hur?
Ja.
Dessa cupcakes är löjligt goda. Jag mår illa, men det är de värda.
Det är de absolut värda.
Min mamma fyller år nu i veckan.
Pappa ska fira henne med en middag på lördag kväll i Greenwich.
Vill du... vill du följa med?
- Verkligen? - Ja. Fast bara om du vill.
Det blir roligt.
- Okej. - Är det sant?
Wow. Vi skulle ha gått tidigare. - Ursäkta.
Kom! Vi missar tåget. Vad är det?
Vad är det? Vad?
Jag är inte mogen.
Det är bara mina föräldrar och några av deras vänner.
De flesta av dem är inte hemska, utan bara rika och tråkiga.
Mina föräldrar kommer att älska dig. De slukar dig med hull och hår. Kom!
- Jag kan inte! - Katie?
- Katie! - Förlåt!
Hey, Katie!
Akta! Katie!
- Vart ska ni? - Brooklyn, tack.
Vad fan gör du? Hör du.
Förlåt. Jag vet inte vad som hände.
- Och du är doktor i psykologi! - Vad menar du med det?
Det är rätt tydligt vad som hände. Du fegade ur.
Är det för att du trodde att mina föräldrar inte skulle gilla dig?
Eller gilla dig för mycket så att du blev mer insyltad än du är nu?
- Hur insyltad är jag? - Jag vet inte, Katie.
Jag vet inte vad vi gör här.
Men jag ska säga dig en sak. Jag är trött på...
Vad?
Jag är trött på att försöka komma på vad det är, vad vi gör. Vad gör vi?
Om vi bara hänger så är det okej. För vet du vad? Det gör mig glad.
Kan du vara snäll och titta på mig när jag pratar med dig? Du, Katie!
- Förlåt! - Hey! Katie?
Herregud.
Jisses!
Hör du. Katie!
Stanna! Stanna!
Prata med mig. Prata med mig.
- Vi hänger inte bara. - Bra.
För allt jag nyss sa var lögn. Bra.
- Jag vet inte hur man gör det här. - Gör vad?
Är flickvännen.
Det är okej.
- Ja? - Jake! Jon Wilton. Hur är det?
- Säg det du. - Deras stämning avvisades inte.
Det betyder inte att domaren tar parti för dem-
- utan bara att det räcker för rättegång.
Det är ett bakslag, men deras bevisbörda är väldigt stor.
Det är ett mycket ovanligt fall.
Att gå igenom praxis blir ett jättejobb.
Så jag måste be dig om ett förskott på 25000 dollar för att börja.
Jake? Jake? Hallå?
Jag får ringa upp dig sen.
Du förstår att räntan på ditt andra lån-
- blir 3,75% högre än på ditt ursprungliga lån?
"Jag blev pank på två sätt: Gradvis och sen plötsligt."
Var det "Och solen har sin gång"? Bra skrivet.
Grejen med att skriva, vet du... Att kunna träffa sanningen.
Om man kan göra det...
Ska vi vara oroliga för din förmåga att betala två lån?
Ni tar ju mitt hus ändå, va?
Kom, vi är lite sena.
- Ha en bra dag. Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
- Vänta! Min lunch. - Förlåt. Här. Hej då.
Pappa?
- Hej, pappa. - Hej. Du ska ju vara i skolan.
Vi slutade precis.
Ja... Tur att jag var här tidigt då.
Pappa, du har inte ätit nåt.
Pappa?
Vet du vad Julie sa till mig i dag? När vi blir gamla så ska vi alla...
Jag måste koncentera mig. Kan du inte göra dig klar för sängen?
- Blir det en bok i kväll? - Inte i kväll.
- Varför? - Pappa jobbar, gumman.
- Du jobbar alltid. - Du får vänja dig vid det ett tag.
- Julies pappa läser två böcker... - Du blev blåst på föräldraskapet.
Katie, för helsicke! Vet du varför jag jobbar? För dig!
Vi behöver pengar till advokater, mat, kläder, skola och bostad!
Vi bor i "pengarnas förenta stater"!
Konst, vänskap och kärlek spelar ingen roll. Bara pengar!
Katie!
Har du pengar, Chipset?
Har du typ 60000 i spargrisen? För det vore jättebra.
Hör du.
Kom igen, kom ut. Kom.
Du får ta och byta gömställe-
- om du inte vill bli hittad så lätt.
Hör du. Katie...
Jag gör så gott jag kan. Jag svär vid Gud.
- Jag älskar dig, pappa. - Och jag älskar dig.
Vad tänker du på när du tänker på din mamma?
Det är bara jag.
- Rädd. - Rädd - varför?
Jag saknar henne så mycket.
Och jag är så...
Arg på henne för att hon dog?
Jag älskar dig, Katie.
Jag älskar dig som jag aldrig har älskat någon annan.
Vet du, alla som älskar dig kommer inte att lämna dig.
Jag vet det här. Men jag vet det inte här.
Du borde hitta en okomplicerad tjej att älska och sluta ödsla det på mig.
Nej. Jag gillar att ödsla det på dig.
Jisses...
Hej.
- Är du okej? - Ja.
- Är du säker? - Ja.
Okej. Jag ska gå och tvätta mig.
Vad är det här?
Katie, vad är det här?
Varför gjorde du det här?
Vill du gå? Är det det?
Okej, här, du kan gå. Du kan gå, du kan gå.
Jag vill inte gå.
- Jag vill inte. - Släpp!
Cameron, lyssna. Jag vet inte varför jag gjorde det. Jag...
Lyssna nu.
Snälla Cameron, titta på mig!
Jag vet inte varför jag gjorde det.
Jag... Ge mig en chans att förklara!
- Snälla, jag är så rädd. - För vad, Katie?
- Vad är du då rädd för? Vad?! - För oss!
Jag försöker verkligen förstå dig.
Jag försökte ge dig all min kärlek och jag klarar det inte mer, Katie.
- Cameron... - Sluta bara.
- Cameron. - Sluta!
- Vänta. Snälla, vänta! - Vad trodde du skulle hända?
- Vad? Vad? - Jag vet inte hur man gör det här!
- Gör vad?! - Jag gjorde ett misstag.
Du släppte in en man mellan låren. Det är inte ett misstag, Kate!
- Det är slut mellan oss! - Nej.
Det är slut. Sluta! Gud!
- Snälla. - Sluta!
Herrejävlar. Nej, nej!
Hej. Du borde följa med mig och Jeanie hem. Vi...
Det blir kul. Jeanie gör skitgoda pannkakor.
- Jag tycker om pannkakor. - Då går vi.
- Kommer du? - Jag kommer.
Kom, Jeanie, vi går!
- Kommer du? - Gå!
Jag saknar dig.
Kan du ringa efter en taxi åt mig?
Hej.
Hej. Vad gör du uppe?
- Det är morgon. - Är det morgon?
Kan du läsa bara en bok för mig?
Ska jag inte läsa alla för dig?
- Hej! - Ville du prata med mig?
Ja du...
Vi har fått...
Vi har fått en god nyhet.
- Lucy har blivit adopterad. - Herregud.
Av ett stabilt par i Queens som har två barn till. Helt perfekt.
Queens? Det tar henne över en timme med tunnelbanan att komma hit.
- Wow. - Du...
- Du får inte träffa henne mer. - Va?
Hon får hjälp av en socialarbetare att integreras i sin nya miljö.
Hon måste bryta helt med oss.
Du har lyckats så bra med henne. Vi är väldigt stolta.
Men hon kan inte börja sitt nya liv och klamra sig fast vid dig.
- Det är rutin. - Det måste gå...
Det är inte som att ta med Lucy till parken.
Jag kan inte påverka det. Jag beklagar.
Hör du. Det är en underbar nyhet.
Det är det vi hoppas på.
Vi har en massa att prata om, va?
Ny familj. Ny skola.
Allt ordnar sig.
Jag lovar.
Jag minns inte så mycket av min mamma, men...
...jag älskade, älskade, älskade min pappa.
Han var författare och var faktiskt rätt känd.
Han mådde inte så bra psykiskt.
Men han satt uppe hela nätterna varje natt och skrev klart sin sista bok.
Boken handlade om mig.
Egentligen handlade den om livet och hur han aldrig gav upp ifråga om mig.
Det var hans sätt att säga hur mycket han älskade mig.
Och hej då.
Det handlar boken egentligen om.
Att aldrig nånsin ge upp.
Livet blir väldigt krävande-
- och orättvist-
- och ibland smärtsamt.
Du har gått igenom mycket redan.
Men vi får aldrig ge upp och sluta gå och se framåt.
Oavsett hur jobbiga de upplevelser som vi har gått igenom är.
Allt jag kan göra är att säga till dig att...
...jag älskar dig. Och hej då.
Jag älskar dig också.
Sköt dig nu, okej?
Stora saker väntar dig.
Jag ska. Jag lovar.
- Grattis, Jake! - Du ska bli morbror igen.
Din svåger William verkar ha haft en affär med sin sekreterare.
- Som är hela 24 år gammal. - Och gravid. Och ska föda barnet.
Elizabeth lägger in om skilsmässa. De tog tillbaka stämningen. Hoppsan!
"Fäder och döttrar"?
Hur skrev du en roman på tre månader?
Det brukar ta dig flera år. Är den bra?
Ingen aning.
Det sa du till mig när du kom med "Lämna balen".
När jag kom med vad?
"Lämna balen" - som du fick Pulitzerpriset för.
Herregud.
Vill du säga nåt till din pappa?
Du är min Chipset.
Du och ingen annan.
Hej, lilla gumman.
Hej.
- Hej. - Hej.
Jag saknar dig. Och jag älskar dig.
Gud, jag älskar dig så mycket!
Jag skulle ha sagt det en miljon gånger. Det skulle jag ha gjort.
Jag var livrädd att du skulle lämna mig.
Och jag vet, vi vet båda att jag inte är enkel.
Jag vet att jag inte är det. Och...
Du är det bästa som nånsin har hänt mig.
Och jag kan inte... Jag vill inte leva utan dig.
Cameron?
Jag kan gå.
Det är min... det är min vän.
Tack.
Tack för allt. Verkligen.
Katie?
Det är en stor ära att ta emot detta Pulitzerpris-
- för min klient, den framlidne Jake Davis.
Att "Fäder och döttrar" har fått alla stora litteraturpris-
- och har toppat bästsäljarlistorna i ett år är varje agents dröm.
Att jag inte fick bjuda Jake på ett glas och dunka hans rygg-
- är min egen mardröm.
Katie, du är nog den enda som kommer att sakna honom mer än jag.
Tack ska ni ha. Tack.
Jag har levt ett hårt liv.
Jag var väl hård tillbaka.
Jag är en vuxen kvinna som aldrig har känt kärlek.
Kan du tänka dig?
Mina föräldrar var likadana.
Min mamma var en hemskt elak kvinna.
Min pappa var nån som vi såg på söndagsmiddagar då och då.
Vet du, Katie... Män... de kan överleva utan kärlek.
Men inte vi kvinnor.
Kom här.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2015
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB